Om du tror at hele verden er utforsket, så tenk deg om.
Nord for Amazonas fins en annen jungel. En ekte villmark-
-der det innvendige ikke er kartlagt og dyrene ikke klassifisert.
Guyana.
Nå skal et internasjonalt team natureksperter lete etter-
-de artene som gjemmer seg i de bortglemte skogene.
Ingen har vært her før. Det er et fantastisk sted.
Her fins kanskje tusener av arter som ingen har oppdaget tidligere.
Guyanas skoger. Uforstyrrede, ubeskyttede og truet.
Vi må bevise at skogene er mer verdt levende enn saget ned.
Guyana. Stort som Storbritannia, men med Liverpools befolkning.
Nesten alle bor på den smale kyststripen.
Reiser man sørover, strekker regn- skogen seg i hundrevis av kilometer.
Eneste måte å komme til baseleiren på er å ferdes med båt i 10 timer.
Jeg ble overrasket over at jeg bare så noen enkelte hus da vi fløy hit.
- Alt det herlige fins der inne. - Du har seks uker på deg der inne.
- Ro deg ned. - Fortere, jeg vil dit.
Det er et land fylt av kjemper.
Kjempeotere, verdens største edderkopper-
-enorme kaimaner, åtte meter lange anakondaer-
-og Sør-Amerikas største kattedyr. Den mystiske jaguaren.
Denne skogen er urørt, men om to år kan disse trærne hugges.
Teamets mål er baseleiren som er bygd av en fortropp.
Hvert medlem har sin spesialitet.
Gordon Buchanan leter etter store pattedyr.
Min oppgave er å finne og filme så mange ulike dyr som mulig.
Om jeg bare måtte velge to dyr, ville det første vært kjempeoteren-
-og det andre ville vært jaguaren.
Justine Evans er spesialist på trekroner.
Hun dokumenterer livet oppe i store trær.
Skogen er knapt blitt utforsket på bakken og enda mindre der oppe.
Utrolig.
Steve Backshall skal utforske steder som andre naturforskere ikke når.
I letingen etter dyr skal han klatre opp et fjerntliggende fjell-
-og ta den vågale nedturen gjennom et enormt fossefall.
Det føles som om jeg er helt omsluttet av det.
Siste deltaker er George McGavin fra Oxford University.
Han leder forskningsteamet fra et laboratorium midt i baseleiren.
Om vi er urolige for at arter dør ut, noe vi bør være-
-så bør vi prøve å bevare skogene.
Ekspedisjonens mål er å finne ut hva som lever her-
-og å rette verdens oppmerksomhet mot dette...
Den største, uberørte regnskogen som fins igjen på vår planet.
Teamet pakker fremdeles opp da noen ser en sjelden ape.
- Vent. - Der, jeg kan se den.
Vi har en sakiape i treet der.
Man ser at det beveger seg i løv- verket, men jeg ser ikke apen ennå.
- Det er ikke lett å se ham. - Nei...
Der er en. De svinger halen sånn. Det er en typisk atferd for dem.
Men det er... Nå rører den på seg.
Sakiapen er klassifisert som en utrydningstruet art.
De får den best mulige start.
Dyr kommer til og med inn i leiren.
- Så fin! - Steve Backshall tar en titt.
Et vanlig navn på den er drage.
I begynnelsen er de veldig nervøse, men når de blir trygge på-
-at man ikke vil dem vondt, så kan de sitte helt stille i hånden.
Han er veldig fin. Den må vi ta med på listen.
Ekspedisjonen samarbeider med sporere fra Guyana.
De vet at jungelen skjuler farlige dyr.
De nyankomne får en sikkerhetsgjennomgang.
Jungelen er fremmed for oss, og det fins ting å tenke på.
Vi så en 3 m lang kaiman utenfor leiren for få dager siden.
Tenk på at det fins kaimaner her og at de er veldig farlige.
Pass dere for slangene. Det gjelder klapperslanger-
- lanseslanger, bushmaster og korallslanger.
Når det gjelder Skorpioner er regelen at de med tykk hale er verst.
Det fins store taranteller her, men de små tingene er verst.
Putt ikke hånden inn i hull, da blir dere stukket.
Ved daggry deler alle på seg og begynner med sine undersøkelser.
Gordon er på spaningsoppdrag på elven.
Denne delen av verden er full av vassdrag. Dette er stort-
-men i tilknytning til elven fins mindre elver og vassdrag.
Det er i de små vassdragene man finner interessante ting.
Først skal Gordon prøve å finne de sjeldne kjempeoterne.
Rovdyrene på toppen av nærings- kjeden viser om elven er sunn.
Det fins to spor som en kjempeoter kan legge igjen etter seg.
Se på dette.
En ubevokst elvebredd som denne er et godt sted for otre.
Det er verdens største otre, tre ganger større enn i Europa.
Favorittmaten er pirajaer.
Dette er et tegn på at det nylig var otre her.
Sporene er nok fra i morges.
Tærne deres er ikke mye mindre enn mine fingre.
Tenk dere en oter med like store hender som meg.
Oteren er nesten like stor som meg. De er store dyr.
Spenn den litt, så går det fortere og enklere.
Mens Gordon er på elven bygger Justine et gjemmested i trærne-
-ved hjelp av Steve og klatrerlaget.
Det er svett å klatre i regnskogen.
Det fins insekter, maur og bier som ikke liker at man kommer.
Steve heiser opp plattformen. Justine skal sitte 10 timer daglig-
-på en liten aluminiumsplate.
Den kommer ikke lenger opp nå.
Den sitter godt. Den kommer ingen steder.
Det er et fint sted. Utsikten er ikke den beste, men det er en fin start.
Som 17-åring forlot Gordon jobben som oppvasker på Isle of Mull-
-og ble assistent på en naturfilmsekspedisjon.
Se her.
I løpet av årene i Amazonas lærte han seg å spore i jungelen.
De er veldig enkle å følge.
Det er et detektivarbeid å spore ville dyr.
Men store dyr legger også igjen store spor.
Se opp for slanger.
Det er mulig at kjempeotre her aldri har blitt jaktet på-
-så det blir spennende å se hvordan de reagerer på meg.
Justines observasjoner utføres ved hjelp av et HD-kamera.
Objektivet kan forstørre 80 ganger, perfekt når man skal filme i trærne.
Jeg kan zoome inn veldig nær på en ape som sitter 200 m unna-
-og likevel avgjøre om det er en hann eller en hunn.
Vi skal se hva som fins i kronene, så jeg skal sitte her hele dagen.
De er i et område som leies av Conservation International.
Jungelen brer seg ut 100-vis av kilometer-
-men store områder blir snart sjekket av store skogselskaper.
Guyana står foran et Veivalg. De kan utnytte det som fins-
-eller så kan vi vise at det fins et unikt mangfold her.
Jeg er her for å forhindre det verste tenkelige scenarioet.
Teamet tror at dette kan være helt urørt regnskog.
Dyrene er aldri jaktet på, de urgamle trærne fins fortsatt-
-og det er uvanlig på 2000-tallet.
I baseleiren jobber forskerne med å dokumentere alle oppdagelser.
Rapporten overleveres til Guyanas president.
Nye eller utrydningstruede arter styrker argumentene for bevaring.
Bakbeina sitter veldig langt bak og er dobbelt så lange som kroppen.
Det er det rareste jeg har sett.
Det er en flue, men den har ikke vinger og har...
George McGavins store lidenskap er insekter.
Først trodde jeg at det var en siriss, men det er en flaggermusflue.
Insekter får økosystemer til å virke. Uten bier, ingen blomster, frukter.
Uten insekter ville det ikke vært noen store dyr.
Fra små insekter til store fugler...
Det fins over en million kjente arter i regnskogene.
Ifølge George fins det ytterligere fem millioner som ikke er oppdaget.
Se der...
Falne trær er en fantastisk ressurs for insekter og småkryp.
De er ikke alltid hule nok til å krype inn i.
Dette er stort. Dette blir helt fantastisk.
Der er en flaggermus. Ser dere? Det er tre stykker.
Det kan være andre ting også...
Vi skal se hva som er der.
Det er som et stort, råttent rør.
Slike ekstreme miljøer utforskes sjelden. Han ser straks nye vesener.
Dette er fantastisk. Se her.
Dette er en amblypyg. Disse lange tingene er forbeina.
Fordi den lever i mørket... Se hvordan den føler på fingeren min.
Med de lange beina finner den byttet, som er disse sirissene.
Iblant er den så listig at den strekker seg bak sirissen-
-og kiler den slik at den hopper inn i amblypygens kjever.
Det er virkelig listig.
Jo lenger inn jeg kommer, desto større amblypyger fins det.
Her er et ordentlig monster.
Her sitter det 13 sirisser-
-og fem amblypyger som står i kø for å spise dem opp.
Man vet ikke mye om disse rovdyrene.
George må fange en og ta den med til laben.
En krabbet over ansiktet mitt.
Siden det begynner å bli veldig trangt, har jeg fått problemer.
Det er varmt som i en badstue og fullt av insekter.
George er i sitt rette element.
Et sekund bare...
Jeg kommer ikke ut. Det er for trangt.
Jeg føler meg som en larve som kryper fram-
-etter en lang metamorfose.
Jeg tror at jeg sitter fast.
Det er lenge jeg hadde det så morsomt i en trestamme.
George ser oftest disse bisarre dyrene døde i esker på museer.
Dette er en sjelden anledning til å studere dem levende.
Det er det perfekte dyret for å jakte i mørket.
Den er flat, rask, den har store, taggete munnvedheng-
-og lange bein som den finner byttet med.
Den er helt og holdent tilpasset til å fange sirisser i mørket.
Når det stakkars byttet sitter i taggene der framme-
-så kommer det ikke unna.
Alle her skal utforske enda mer avsidesliggende områder.
I dag drar Steve og klatrerlaget av sted.
I den vestre delen av landet-
-fins det urgamle klipper som ligger framme i dagen-
-og et av verdens mest storslåtte fossefall.
Det er dit jeg skal nå.
Målet er Guyanas eneste nasjonalpark dypt inne i skogen.
I hjertet av den... Kaieteurfallene.
Det er fem ganger høyere enn Niagara.
Hver dag fosser 60 millioner tonn vann over kanten.
Det ligger 40 km fra nærmeste vei.
Bare en håndfull turister flyr inn for å se underverket ovenfra.
Men ingen har utforsket det unike miljøet rundt vannet nedenfor.
Den oppgaven faller på Steve og klatrerleder Tim Fogg.
Det er veldig lang vei ned.
Vi skal rekognosere litt og se hvor det er bestå komme seg ned.
Jeg vil få en følelse av hvordan verden bak fossen ser ut.
Ved baseleiren høres en skummel lyd fra skogens dyp.
Det er brøleapens spøkelsesaktige lyd.
Justine er på vei til tretoppen sin.
Hun har håpet å få høre den lyden.
Jeg hører brøleaper på avstand, men de er langt unna.
En flokk brølte like ved tidligere, og de kan sitte stille i trærne nå.
Vi ville ikke oppdaget dem.
Brøleapen låter overnaturlig.
De høres ut som en stor drage i det fjerne.
En stor stamme brøleaper ville tydet på at skogen er urørt.
Man hører dem tydelig, men de er vanskelige å finne og telle.
Det er en sjanse for at de begynner å røre på seg og passerer her.
Vi får vente og se.
I leiren kartlegger man aner som lever på bakken.
Se på den huggtannen.
Guyanske Raquel Thomas er ekspert på regnskogtrær.
Noen vokste her før Columbus kom til Amerika.
Dette treet er trolig mellom 500 og 600 år gammelt.
På de fem dagene her har de katalogisert over hundre arter.
Hvert hårstrå har små hårstrå. Lengst ut på dem fins mindre hår.
Gordon har ikke klart å finne noen store pattedyr.
De er veldig vanskelige å spore, særlig de store og sky kattene.
Jeg tilbrakte to år i Amazonas-
-og jeg så en jaguar i 30 sekunder.
Det var på to år... Så vanskelig er det.
Gordon er tilbake ved otersporene.
Han rigger opp en kamerafelle.
Det ser komplisert ut, men det er enkelt.
En infrarød stråle. Når den brytes, tar kameraet opp.
Det er slitsomt å sette det ut, så vi lar det stå minst en uke.
Vi drar tilbake hver tredje dag og ser til det.
Så gjenopptar han letingen etter otre.
Ved Kaieteurfallene har Steve og laget hans rigget opp tauene.
Gå ikke bare over kanten uten å gå ned på stigen.
I morgen skal de lete etter dyr på bunnen-
-men i dag tester han utstyret og kartlegger ruten ned.
La det tauet løpe gjennom der.
Det er alltid skremmende å gå av fast mark og henge fritt.
Du kan ikke fire deg lenger ned, for jeg må gi deg bagen.
Hjelmkameraet tar opp alt han ser.
Det må være et av verdens mest dramatiske steder.
Det er helt urørt. Det er bare oss her.
Men det er vanskelig å nyte det når hjertet dunker.
Det er store skyer av damp under oss.
Spark fra.
Tauene gnager mot klippen, og den er skarp.
Klippen har et stort overheng.
Det er først når han henger i tauene at han kan undersøke klippen.
Tim, jeg har passert overhenget, og det er helt makeløst her nede.
Jeg henger rett over bassenget-
-der det er som mest turbulent. Det ville vært selvmord å gå ned her.
Da er det akkurat som vi trodde-
-men det var verdt å sjekke hvordan det ser ut der nede.
Jeg ser en rute vi kunne ha tatt.
Hvis vi kommer oss rundt, kan vi klatre ned til et hyggelig sted.
Steve har firet seg ned så langt han kan.
I morgen skal han ned til bunnen og begynne kartleggingen.
Jeg gynger faktisk rett under vanngardinen.
George er ute på sin daglige jakt etter insekter.
Jøss!
Dette er et underverk. Et sti med soldatmaur.
Det er titusener av dem.
Soldatmaur beveger seg i sverm.
Den voldsomme kolonnen dreper alt som er for langsomt til å flykte.
Edderkopper og kakerlakker hopper ut av veien.
Han prøver å komme unna, men de kommer til å ta ham.
Byttet rives i stykker og blir mat til de unge-
-som bor inne i dette treet.
Det ville vært morsomt å komme tilbake ved femtiden i morgen tidlig-
-og se hva som skjer der inne.
Det ville vært fantastisk å komme akkurat når de er på vei ut.
Et teammedlem har enda mer flaks.
Fra tauene har Steve sett en flokk tårnseilere som nærmer seg.
Se på det der!
De hekker bak fossen.
De flyr inn nær overhenget for å unngå vannet.
Når de flyr inn, roller de akkurat som krigsfly.
Se på alle tårnseilerne!
Det er helt utrolig.
Før daggry neste morgen vekkes Justine av brøl i det fjerne.
Det er brøleapene igjen, og de kommer nærmere.
Jeg vet ikke hva klokken er, men det er veldig tidlig.
Det føles rart med skistrømper på i tropene-
-men det er tryggest for å holde alle krypene-
-og ting som biter unna.
De verdifulle kameraene er det eneste som holdes varmt og tørt.
Med utstyret på ryggen starter Justine vandringen gjennom natten.
George er også oppe tidlig. Han er på vei mot soldatmaurene.
Han må komme fram før kolonnen begynner å marsjere.
Her er treet.
Vi sto opp klokken fem, men de har ikke våknet ennå.
Det sitter et lite kamera i enden.
Og en liten lampe. Jeg kan putte den inn i kolonien.
Han skal prøve å trenge dypt inn i kolonien og se dronningen.
Der er de. Der er utsiden av kapselen med maur.
Dette liker de ikke.
Der er en soldat. Se på hodet. Han liker ikke dette.
Den lyden var en arapapegøye. Det er faktisk to stykker.
Herregud...
Jeg har hørt mange araer. Dette er første gang jeg faktisk filmer en.
Jeg filmer dem gjennom treet i forgrunnen. Det blir tåkete.
Nå flyttet en seg slik at bildet blir skarpt.
En vanvittig rød farge. Det er nesten utrolig.
Araene forsvinner først når mennesker kommer til et område.
De tas av jegere for å selges, men også for kjøttets skyld.
En eneste ara kan selges for mer enn en årslønn i Guyana.
Kolonien er nå i bevegelse-
-og de har allerede nådd helt ned hit.
En stor fordel for soldatmaur er at de har haker på føttene.
De kan koble sammen føttene og bygge en bro.
George har ikke sett dronningen. Han må komme seg forbi soldatene.
De er onde, og har ikke bare store kjever, de injiserer maursyre også.
Jeg skal presse denne ned midt i kolonien.
Den er stor! Herregud, se på det der.
Det er en helt enorm koloni.
Man får sjelden sjansen til å se hjertet av en koloni med soldatmaur.
Det er få forunt å se det.
Jeg får ikke se dronningen i dag.
Dette er merkelig. Jeg sitter helt stille og venter på apene mine-
-og George har funnet en koloni med soldatmaur.
Jeg antar at det er sånne, for jeg hører ham hyle av smerte.
Entomologer mot soldatmaur, 0-1.
På tross av alle myggene holder jeg meg heller her oppe-
-enn blir beseiret av soldatmaur.
Entomologer er gale. Særlig George.
Resten av forskerne er i laboratoriet-
-der listen over dyr blir lengre for hver dag.
Denne hornfrosken er kamuflert for å kunne jakte blant falne løv.
Jungelen er ikke bare hjem for fantastiske dyr.
Å bevare regnskogene er viktig i kampen mot klimaforandringer.
Bare skogene i denne regionen inneholder 40000 mill tonn kull.
Skogene er viktige for hele verden. De påvirker klimaet-
-det biologiske mangfoldet og også mennesket.
Guyana er et svært fattig land. En avskoging ville gitt inntekter-
-men Guyanas president kom til Storbritannia med et alternativ.
Man lar skogene stå i fred i bytte mot karbonkreditter.
Guyanas skog er ikke bare viktig for Guyana.
Den er viktig for hele planeten.
Sternrapporten fastslo at bevaringen av regnskoger-
-er en kostnadseffektiv måte å bekjempe klimaendringer på.
Ved Kaieteurfallene er konsentrasjonen høy.
Denne gangen skal Steve komme seg helt ned-
-og utforske miljøet der i 48 timer.
Vi vet ikke hvordan terrenget ser ut.
Vi vet at det kommer til å være veldig glatt og veldig farlig.
Du må lene deg forover, Steve. Det er trangt.
Fortsett sånn. Bra jobbet, Steve. Forflytt deg sideveis. Bra gjort.
Da Steve starter nedstigningen, ruller tåken inn.
Så snart jeg tråkket over kanten-
-begynte denne tykke tåken å stige fra fossen.
Jeg kan ikke se hvor jeg er på vei, og ingen der oppe kan se meg heller.
Justine har sett noe som beveger seg i trærne.
Jeg så noe rødt. Det ser virkelig ut som en brøleape.
Hvor er den?
Der... Nettopp. Det er en hann.
De ser sure ut, ikke sant?
De er nok ikke sure, de ser bare ut til å være misfornøyde med livet.
Fantastisk. Nå går han sin vei.
Man ser hvordan de holder fast med halen.
Den er som et femte lem, som en sikkerhetsline.
Det er det siste den slipper taket med.
De tilbringer ni timer om dagen med å tygge de harde bladene.
De andre 15 timene sover de.
Det er to til i treet. En stor hann i toppen.
Han kommer sikkert ned.
Han spaner jammen på meg.
Utrolig. Han er 200 meter unna, men han stirrer virkelig på meg.
Det ser bra ut.
Steve har nådd den vanskeligste delen. Overhengende, glatte klipper.
Han blir hele tiden dusjet av vannsprut fra fossen.
Denne klippen er glattere enn noe underlag jeg har kjent.
Om det er så ille 100 m fra fossen, må det være fælt nedenfor.
Jeg har kommet ned til fast mark og har løsnet tauet.
Det er gode nyheter.
Det er akkurat så bratt, glatt og farlig som vi trodde-
-men det er mye våtere og veldig vindfullt. Det er grusomt.
Jeg vil bort herfra så fort som mulig.
Gjør klar tauene og kom deg til et tryggere og varmere sted.
Steve får selskap av den dyvåte kameramannen Tim Fogg.
- Er alt i orden? - Det var litt fuktig her nede...
Man har sett en familie kjempeotre ved elven.
Vi må være vaktsomme. De er store, men vanskelige å oppdage.
Høyre bredd.
Det dukket opp et hode der, rett foran buskaset der.
Etter en uke får Gordon endelig en sjanse til å se de sky dyrene.
- Er de fremdeles foran oss? - Ser du dem?
De er i undervegetasjonen der. Alle må holde øynene åpne.
Otrene alarmerer.
Vakkert... De kommer rett mot oss.
De fisker ikke, de er interessert i oss.
Det er så fint...
Solen glitrer i hodene deres. Det er fire!
Unnskyld... Jøss.
Han har tørna...
Det der var virkelig spesielt.
Jeg elsker når ville dyr interagerer med en.
De er ikke redde. De vil bare finne ut hva vi er for noe.
Og vi fikk anledning til å se dem på nært hold.
Se på dette!
Jeg håpet å finne akkurat en sånn her.
Det er en løvfrosk. Se på sugekoppene på tærne.
Se hvordan han går over hendene mine. Han er skapt for å klatre.
Den minner litt om en gladiatorfrosk.
På hver hånd har han også-
-denne lille utveksten som brukes når den slåss med andre frosker.
Vi setter ham tilbake.
Du er heldig som bor i et froskeparadis!
Gordon har nå fulgt etter otrene i 3 km langs jungelelven.
Forsiktig kommer han stadig nærmere dem.
Vi glir sakte på vannet og Gerry padler.
Jeg vil ikke at de skal gå på land. Da mister vi dem.
Otrene er her. Jeg ser dem ikke, men jeg hører dem.
De er så vakre.
Den vakre pelsen var nesten deres fall.
100 års jakt fikk dem nesten til å bli utryddet.
Denne gruppen er så rolig at det nok aldri er jaktet her.
Den kommer en rett mot oss nå.
Han har fanget en fisk. Han spiser.
Rolig og forsiktig nå. Sitt stille.
God appetitt krever store porsjoner. Pirajaer store som tallerkener.
Hva har han tatt? En piraja.
Han spiser dem med halen først.
Det er jo klart. Der er en unge.
Vidunderlig. Dette er akkurat det jeg ville se.
Kjempeotre i sitt naturlige miljø.
Sånn går det når noen har en fisk som noen andre vil ha.
Den der holder ikke lenge. De har en glupsk appetitt.
Der drar han for å fange en til. Herlig!
Ved fossen kjemper Steve og Tim med å få ned utstyret.
Jeg har aldri frosset slik midt på ekvator før.
De må bli tørre så fort de kan.
Ikke den veien. Vi må lenger ned. Ja, vi tar den veien.
De må slå leir før mørket faller.
Men blant klippeblokkene er det ikke mulig.
I baseleiren er humøret på topp. Teamet er forhekset av skogen.
Skogen her er helt urørt. Den blir ikke renere enn dette.
- La den forbli slik. - Ingen har jaktet her.
Den er helt urørt og det ville vært fantastisk å bevare skogen urørt.
Er du der, Tim?
Det er nesten mørkt da Tim finner en liten hule.
Ja, denne blir bra.
- Iallfall en av oss får sove her. - Nå koker vi te.
- For en luksus med mat. - Akkurat det vi trengte.
Gulvet i hulen består av skarpe steiner. Det blir en lang natt.
Ved daggry sitter Justine som vanlig oppe i treet sitt.
Nå har brøleapene akseptert henne.
Hun har sett et nytt familiemedlem.
Det er en hunn.
Hun har en unge på ryggen. Fantastisk.
De sky dyrenes nifse rop legemliggjør regnskogens sjel.
Det er oppløftende for teamet å vite at bestanden er stor her.
Der er den store alfahannen.
Det er to hanner. Denne store og en mindre.
Og det fins to hunner. Den med en unge og den andre.
Nok en puslebit er på plass.
Vakre dyr. De er helt fantastiske.
Etter en stor frokost av grønne blader slår familien seg til ro-
-for en lang morgenlur.
Steve og teamet fikk ikke sove om natten, og de var ikke alene.
Vi fikk besøk i går. Da jeg tente hodelykten min-
-stakk hundrevis av kakerlakker og hulegresshopper mot skyggene.
De hadde spist av maten vår.
Det er hull i absolutt alt.
Koppen min var full av klissete, varm sjokolade i går kveld-
-og de har gjort den helt ren. Nå trenger jeg ikke vaske.
Det er ikke bare kakerlakker og sirisser i hulen.
Det vrimler av frosker her.
Denne har faktisk-
-ganske langt utviklede egg på ryggen sin.
Den bærer rundt på yngelen som er inni eggene.
Man ser små luftbobler komme ut av eggene.
Denne artens yngel svømmer aldri.
Eggene utvikler seg på morens rygg-
-til de er små frosker. De kan hoppe allerede når de klekkes.
- Den er helt enormt stor. - Ja.
Steve kan endelig kartlegge plantene og dyrene her nede.
Den glatte vegetasjonen skjuler dype hulrom.
Det ville vært fælt å brekke beinet her.
Vanndammene i bladene på disse ananasplantene-
-er vanskelige å leve i.
Men mange dyr her takler det.
Søtest av dem alle er denne lille krabaten.
Se her.
Er han ikke søt? Se på bladet.
En Golden rocket frog. Den fins bare i Kaieteur nasjonalpark.
Fra egg til yngel til frosk. De kan bo i samme plante hele livet.
De er skikkelige små juveler.
Det bor en eller to i hver eneste ananasplante her omkring.
Det er ikke bare dyrene som er eksotiske her nede.
Det er vidunderlige vekster overalt, men ingen like utsøkt som denne.
Det er en tøffelorkidé, og navnet dens er passende.
Man kan nesten tenke seg en liten prinsesse som tar den på.
Den er verdt en formue hjemme, men her vokser de overalt.
Dette er som en blomstermesse, selv om man har det der i bakgrunnen.
Dette får en til å forstå hvor urørt Guyana er.
Kaieteur er landets eneste turistmål. Vi var der oppe i tre dager-
-og vi så ikke et menneske.
Og her nede... Ikke mer enn en håndfull mennesker har sett dette.
Den er fem ganger Niagaras høyde. Her står jeg med vann i ansiktet.
Det er overveldende.
Gordon sjekker om kamerafellen har fungert. Det har gått en uke.
Jeg ser ikke om det vært noe her, siden det har regnet.
Med litt flaks har han klart å filme oterfamilien på land.
Båndet er brukt opp.
Vi har filmet en hel time.
Jeg har spolt helt tilbake.
Play...
Jøss, storhokko.
Jeg så tre stykker her i nærheten forleden.
Lurer på om det er de samme.
To! Han ville ikke være med på bildet. Det var fint.
Vent litt. Hva i...?!
På trestammen ser jeg noe flekkete. Det likner en katt.
Det kan ha vært en ozelot.
Det er en jaguar! Det er helt utrolig.
Det er et av de dyrene som er vanskeligst å finne.
Den var akkurat her. Den gikk på denne stien.
Den mystiske jaguaren.
Vakkert kamuflert. Ekstremt sjelden.
Disse solitære rovdyrene beveger seg over store områder i jungelen.
Det er veldig flaks å finne en her.
Det er uvirkelig.
Jeg kan knapt tro det.
Jeg sa at om vi finner en jaguar er det rent hell, ikke dyktighet.
Dette var bare hell. Vi skulle filme otre, men filmet en jaguar.
Helt utrolig.
Det er fantastisk.
Ved fossen prøver Steve å hvile litt.
Forrige natt var så fæl at jeg har satt opp en vindskjerm-
-slik at jeg kan sove utendørs i natt.
Vi har greid å være her i to dager uten at noen har blitt skadd.
Jeg håper at vi klarer oss ut herfra uskadd.
I baseleiren har resten av teamet fått en grunn til å feire.
Det er Sør-Amerikas største kattedyr.
Etter bare 10 dager har de funnet brøleaper, kjempeotre-
-og forskerne har katalogisert over 200 dyrearter.
Alt de bevis på hvilken verdi den uberørte regnskogen har.
Og det beste er konkrete bevis på-
-at Sør-Amerikas legendariske, store kattedyr lever og jakter her.
Men ikke alle i teamet feirer.
Plutselig kom det et kraftig tordenvær.
Og det regner vanvittig kraftig.
Jeg må dra opp presenningen for at vannet skal renne av.
Stormen kommer stadig nærmere og er snart rett over oss.
Vi er det eneste som stikker ut i dette landskapet.
Dette er mitt livs verste natt.
I ekspedisjonens andre fase går teamet dypere inn i jungelen.
De oppdager stadig flere dyr...
De ville gått tvers gjennom hånden.
...og bestiger et avsidesliggende fjell for å utforske en rar verden.